VARNINGSTECKEN FÖR SJÄLVMORD
"Hotar med självmord, har nyligen förlorat en närstående" -
- "uttrycker hopplöshet och ilska."
"Plötsligt försämrade skolresultat, nyttjande av droger, tappad sexlust."
Två av tecknen stämmer. Hon hade förlorat sin mor, fast inte nyligen.
Hon drack definitivt mer mot slutet.
Hon pratade om att dö.
För att vara pretentiös. Hon menade det inte.
Betygen försämrades inte och hon tappade fan inte sexlusten.
Jag menar, man måste verkligen gilla sex för att ha det med dig.
Kul.
Hennes humör var så oförutsägbart.
När hon inte kände för att svara på en fråga -
- kunde hon bli så mörk.
Och det kan inte jag?
Du har inte heller varit så uppåt, men du tänker inte ta livet av dig.
- Eller tänker du? - Kul.
Okej, jag har en teori.
Kanske inte så trolig, men möjlig.
Telefonen ringer. Jake ringer för att gratulera på årsdagen. Trevligt.
Så hon får dåligt samvete för att hon har legat med Tjockis.
Hon är ursinnig, berusad och arg på sig själv.
Hon får syn på polisbilen.
På ett ögonblick bestämmer hon sig och gör det.
Inte för att hon var full, utan för att hon tog livet av sig.
Löjligt. Vi har redan pratat om det. Hon tänkte inte på Jake.
Bryr du dig ens om henne? Eller sanningen?
Vad pratar du om?
Om hon älskade dig så mycket, varför skulle hon köra iväg den kvällen?
Och varför hjälpte du henne?
- Jag var full. Vad är din ursäkt? - Håll käften!
Dra åt helvete!
Vad fan glor ni på?
"Hur ska vi nånsin ta oss ur labyrinten av lidande?"
Vi har alla haft anledning att förtvivla på sista tiden.
Men här är ni, på min lektion.
Trots all ledsamhet ni genomlider -
- överlever ni, som man säger.
Så när ni försöker besvara den framlidna Alaska Youngs fråga -
- fråga er själva: "Vad är grunden till mitt hopp?"
Tjockis! Bromsa in dina skrangliga ben lite.
Jag...
Det jag sa var ganska sårande. Och jag hade fel.
Jag vill att det ska bli som vanligt igen. Bara du och jag.
- Det är allt jag vill. - Om vi bara visste...
- Vi måste fortsätta försöka. - Och om vi inte kommer fram till nåt?
Alla gåtor har ett svar. Man måste bara veta var man ska leta.
POLISSTATION
Jag är Alaska Youngs bror och vill träffa polisen som såg henne dö.
Säkert att du är 19?
Ursäkta språket, men det är skitsnack.
Man kan gifta sig vid 18 års ålder. 14 med föräldrarnas tillåtelse.
- Men jag ska vänta tills jag blir 19? - Så du är 18?
Ge mig böter. Vi vill bara veta vad ni såg.
Jag har sett mycket, men aldrig det. Hon bromsade inte.
Hon bara körde rakt in.
Jag trodde att jag skulle dö.
Men här är jag.
Sa hon nåt? Några sista ord?
Ursäkta, det är hans grej.
Hon...
Hon avled direkt.
Tror ni att det var en olycka?
Jag har varit polis i 26 år.
Jag har sett fler fyllon än man kan räkna.
Men de kan gira ändå.
Hur berusad var hon?
Hon hade två promille i blodet, så hon var helt klart berusad.
Rejält berusad.
Skulle vi kunna få en kopia av polisrapporten?
Jag får inte överlämna den till några ungdomar.
Jag förstår, men vi är desperata.
Vi försöker förstå vad som hände.
Det kanske står nåt i polisrapporten som kan hjälpa oss.
Okej, men bara för att ni är släkt.
Jag går och kopierar det jag kan åt er. Hoppas att ni hittar nåt.
Polisen fick mig att tro att det var självmord.
Om det var medvetet gjorde hon oss till medbrottslingar.
Jag hatar henne för det.
Vi kanske bara ska låta henne vara död.
Går ni på Culver Creek?
Var det nån som dog där?
Det var tråkigt att höra.
Huset bjuder.
Jag visste väl att vi skulle få nytta av Alaska.
Gratis godis.
Enligt internet innefattar självmord vanligen utstuderade planer.
Inget i rapporten tyder på att det var planerat.
Det låg collegebroschyrer i bilen. Hon planerade för framtiden.
Okej. Det var inte självmord.
Men det är inte en trovärdig olycka heller.
- Vilka framsteg vi gör... - Vi har en möjlighet till.
Enda sättet att förstå Alaska den kvällen är att bli lika fulla.
Örnen har en alkoholmätare. Vi behöver den.
Mina herrar! Vilken trevlig överraskning!
Liksom er överläpp.
Vill ni ha croque-monsieurs?
Jag lagade just en petit déjeuner, om ni...
- Nej, tack. - Vi åt just.
Så vad för er till örnnästet?
Ja, jag vet vad ni kallar mig. Charmerande.
- En majestätisk fågel, sir. - Och patriotisk.
I vilket fall som helst...
Vi tycker att det vore fint med en minnesstund för Alaska.
- Vi har ju redan ätit. - Ja. Jag har sällskap.
- De ser fantastiska ut. - Madame O'Malley! Mon Dieu!
Jag visste inte att ni och Örn... mr Starnes umgicks.
Fransmännen är kända för sin sofistikering.
Ja, de har väldigt sofistikerad smak, har jag hört.
- Jag är från Albuquerque. - Trevligt ställe.
Merci. Nu ska jag betygsätta uppsatser.
Äsch, det kan vänta!
Ni har ju en god, nylagad äggmacka som väntar!
Och jag vill veta alla detaljer om er två.
- Mr Starnes, er spjuver! - Passa dig, Chip.
Vilken lyxig fromage!
Mr Starnes sa det först.
- Vi ska nog gå nu. - Ja.
- Ja, vi har så mycket att... - Var det ytterdörren?
- Jag hörde inget. - Inte jag heller.
- Merde! Har ni nåt fuffens för er? - Merde...
Ursäkta, jag...
Jag är nog fortfarande lite hispig.
Och ni två har inte direkt gott rykte.
Helt förståeligt.
Vi har ställt till det lite.
Inget kan lindra den här sorgen. Det är fruktansvärt.
Men det vore fint med en minnesstund. Jag ska fundera under jullovet.
Tack för omtanken.
Jag ska skicka en mistel till er två.
Ni är tokgulliga ihop och jag hejar på er. Ha inte för kul nu!
- Tack, mr Martin. - À bientôt!
Hjälp, Tjockis!
Det är nummer sex. En till.
Vodkan är illa nog, men mjölken kommer att ta kål på mig.
Inga däckmärken. Då bromsade hon inte. Det är självmord.
Om hon inte somnade.
Jag vet inte om man kan köra rakt när man sover, men...
Nån av er får vara försökskanin i det lilla experimentet.
Det bränner!
Okej, blås hårt i minst två sekunder.
- Sa du så till Lara? - Käften.
- 1,4 promille. - Lägg av!
- Du är två tredjedelar på väg. - Jag spyr snart.
- Jag klarade det! - Två promille! Bravo, Översten!
Allt snurrar.
- Sätt dig. - Ta det lugnt.
- Jag kommer att spy. - Nej, det får du inte.
Då förstör du hela experimentet. Vi behöver mer information.
- Du måste klara nykterhetstestet. - Gå på en rak linje.
- Är det allt? - Ja.
Det kan jag göra.
- Var hon verkligen så här full? - Tydligen.
- Skulle du kunna köra nu? - Nej, nej, nej...
Tjockis, vi var verkligen korkade.
Mer än korkade.
Hon måste ha varit aspackad.
Varför trodde vi henne när hon sa att hon inte var det?
Vi visste aldrig om hon var full eller inte.
Om hon var glad eller inte.
Och vi gjorde alltid som hon ville.
- Gråt. - Vad?
- Gråt! - Jag kommer in.
Vet ni vad klockan är? Vad är det som pågår?
Ja, och vi är hemskt ledsna.
Översten har det väldigt jobbigt just nu.
Det är för Alaska. Det gick just upp för honom.
Jag kände mig rådvill, så jag hämtade Takumi.
Min axel är Culver Creeks bästa gråtaxel.
Finns det nåt jag kan göra?
Nej, sir. Jag är bara så tacksam över att ha så goda vänner.
Jag också.
Mr Hikohito, gå tillbaka till ert rum. Och Miles...
Håll ett öga på honom.
Om han behöver prata med nån kan skolan ordna det.
- Det ska jag. - Tack, Miles.
Nu är det läggdags.
- Hur mår du, Miles? - Klarar du dig?
Alltså...
Vi är så glada över att du ska komma hem.
Din mamma har nästan förlåtit dig för att du missade Thanksgiving.
Hon har pratat oavbrutet om all tranbärssås som blev över.
Det är inte sant.
Farbror Melvin lämnar inga rester.
Sluta. Farbror Mel har gjort gastric bypass nu.
VINE STATION BEGAGNADE BÖCKER
Har du hört om den operationen, Miles?
Vi ses snart.
INGEN LAG
Hallå! Hennes plasttusenskönor.
När vi packade hennes grejer...
- Var plasttusenskönorna i rummet? - Jag vet inte.
- Hur så? - Var är polisrapporten?
Vad är det, Tjockis?
Fan, här står det.
De hittades i bilen. Hennes plasttusenskönor.
Tusenskönorna betyder nåt.
Varför skulle hon köra iväg med plasttusenskönorna i bilen?
Jake ringde och hon blev ledsen när han nämnde årsdagen.
Så på sitt feministiska sätt kanske hon ville be om ursäkt med blommor?
Ja, kanske det.
- Jake kanske kan förklara. - Jag vet inte.
Vi måste följa spåren, även om vi inte gillar det vi hittar.
Jag mår fortfarande pyton, så du får snacka.
Kan du släcka solen?
- Ja? - Hej, Jake. Det är Miles.
Hej, Miles. Jag hade faktiskt tänkt ringa dig.
- Jaså? - Ja.
Vi sitter ju i samma båt, på sätt och vis.
Hur vi kände för henne. Hur vi känner oss nu.
Typ en Alaska-stödgrupp.
Det låter... trevligt.
Jag ringer faktiskt på grund av Alaska.
Hon är allt jag tänker på också.
Är det möjligt att hon körde iväg för att ge dig plasttusenskönor?
Förlåt, vad har det med nåt att göra?
Jag vet inte. Det låter knäppt nu när jag säger det högt.
- Det kanske inte var en ledtråd. - Lustigt.
Dagen jag träffade henne...
...hade hon en tusensköna i håret. Hon satt på bron och var så ledsen.
Och vacker. Och drack alldeles ensam.
- Jag är så förvirrad... - Lägg på.
- Jag älskar henne.
Förlåt, Jake. Jag ville inte röra upp dina känslor.
Jag ringer senare.
Det där var oartigt.
Det var allt vi får ur den där vackre, sorgsne mannen.
Så tusenskönorna var inte till Jake.
Och inte årsdagen. Vart tar man mer med sig blommor?
- Ett bröllop? - Köra gråtande till ett bröllop?
- En begravning? - Ingen hade dött.
Inte nyligen. Kom!
"Mary Ellen Young" efterlämnar en dotter, Alaska.
- Det är hon. - Titta på datumet. 12 december 1997.
- Samma datum som Alaska dog. - Och träffade Jake.
- Årsdagen för hennes mammas död. - Jag glömde.
Det var dit hon skulle!
Helvete...
Takumi! Vi letade efter dig.
Vi har löst det.
Jag såg en tusensköna vid telefonen och kom ihåg henens tusenskönor.
Hon hade dem i bilen för hon skulle till sin mors grav.
Det var årsdagen för mammans död hon glömde.
- Nästan. Därför var hon ledsen. - Att vi inte tänkte på det.
- Vi kom ju på det till slut. - Ja.
Vad var det jag sa? Det finns alltid svar.
Ja, det sa du faktiskt.
Vilka svar?
- Det där om tusenskönorna. - Blommorna.
Vad bevisar det? Vi vet fortfarande inte om det var med flit.
Vad exakt har ni listat ut?
Bara Alaska vet om hon somnade eller letade efter en cigarett -
- och inte såg polisbilen, eller om hon gasade.
Hemligheterna dog med henne, och vad förändras om ni listar ut allt?
Det gör henne inte mindre död.
Om du inte vill veta...
Vi får aldrig veta. Den här gåtan kan inte lösas.
Vi måste leva med det resten av våra liv.
- Miles! - Miles!
Miles.
Ska du tillbringa hela lovet i poolen?
Vi vill ju umgås lite med dig. Det är ju julafton.
Okej, jag kommer strax.
Kan ni ta bort den där? Snälla...
- Några julplaner, Chip? - Ni tittar på det.
Jag ska stå här och kränga prydnadsrenar -
- som en liten kugge i ett stort julindustrikomplex.
- Hoppas att julen blir glad. - Troligen inte.
- Hur sa? - Tack detsamma, ms Wigfield.
Det är en sak att vara ledsen -
- men en annan att vara oartig mot mina kunder, våra grannar.
Så lämna den inställningen hemma när vi går till kyrkan.
Jag följer inte med till kyrkan.
Hursa?
- Ska du vända Jesus ryggen? - Han har vänt mig ryggen.
Jag vet att du är ledsen, men du behöver bönen mer än nånsin.
- Och Gud. - Gud?
Vilken sorts Gud låter en tonårsflicka dö i en bilolycka?
En sån behöver inte jag.
TILL MILES FRÅN TOMTEN
Hon tar en stor risk med hannen och vet det.
Han har inte glömt att de är på fiendens revir.
Miles? Vill du titta på surikatsåpan med oss?
Det är spännande. Flower har just vräkt Kinkaju och Mozart.
- Avslöja inte vad som händer. - Jag jobbar.
Jag försöker skriva klart en religionsuppsats.
Eller påbörja den, snarare. Det är viktigt.
Jag är inte så intresserad av surikatproblem.
Jag kan inte skriva när ni stirrar på mig.
Det är okej.
Förlåt. Men den här uppsatsen är viktig för mitt betyg.
Och jag vet inte ens vad jag ska skriva.
Så jag känner mig väldigt pressad.
Din far och jag vill att du ska veta att du inte måste åka tillbaka.
Du kan börja på din gamla skola här.
Kom hem. Vi hjälper dig att komma över det.
- Jag kommer inte över det. - Inte på en gång, förstås.
Men med tiden kommer stormen att mojna.
Inte den här.
Om människor var regn...
...vore jag duggregn.
Och...
...hon...
Hon var en orkan. Okej?
Det kommer inte att gå en dag i mitt liv som jag inte tänker på henne.
Det känns så nu, men det kommer att bli lättare.
Jag vill inte att det ska bli lättare!
Det skulle betyda att jag har slutat minnas henne.
Är det så vi vill ha det? Att jag ska glömma henne?
Att hon bara ska bli nåt avlägset minne?
Är det så du vill att jag ska göra när du dör? Glömma dig?
För liken kommer att hopa sig.
Ju längre jag lever, desto fler som jag känner kommer att dö.
Har jag ens plats i minnet för dem alla?
Och vad spelar det för roll?
En dag kommer ingen att minnas att hon fanns, eller jag.
Allt löses upp!
Minnen också.
Sen har man inget kvar. Inte ens ett jävla spöke!
Tänk på saken.
- Hallå. - Hej, Översten.
God julafton, Tjockis.
Hoppas att du förstod att det dröp av ironi.
Min förmåga att uppfatta sarkasm är intakt.
Bra. Annars hade vår vänskap varit över.
Och eftersom du är min sista kvarvarande vän vill jag inte det.
- Jag pratade med mina föräldrar... - Walter Halter och Judy.
- Hälsa. - Visst, det ska jag.
Men vi pratade om allt...
Och... jag åker inte tillbaka till Culver Creek.
Jag kan inte.
Det är snart vår, och hon kommer inte att få uppleva den. Jag bara...
Jag vill inte se en värld som hon aldrig får se.
Okej. Årstider är en grej. De går inte att undvika.
- Så vad ska du göra? - Mina betyg var bra.
- Och mina gamla lärare älskade mig. - Hur skulle de inte kunna det?
Så mina föräldrar säger att de gärna tar emot mig.
Vad bra.
Det måste vara skönt att kunna fly från sina problem.
Jag önskar dig en mjuk landning. Och lycka till.
GENERALEN I SIN LABYRINT
Beklagar, vi har stängt.
- Vad gör ni här? - Dr Hyde!
Du ville inte gå till kyrkan. Men kyrkan kom till dig.
- Varsågod. - Nej, jag vill inte ha nån kaka.
- Jag fattar inte att du ringde honom. - Jag fattar inte att han kom.
Vi är så glada att ni är här.
Jag ska lämna er i fred. Hojta om det är nåt.
- Tack, Dolores. - Tack.
- Så... - Så...
- Så ni har en troskris? - Ingen kris. Ingen tro.
- Folk behöver tro på nåt. - Folk är dumskallar.
Så ni dömer ut hela mänskligheten?
Bara dumskallarna.
Tack för att ni kom, men det var inte nödvändigt.
Jag behöver inte höra att det ingår i Guds plan och livscirkeln och sånt.
Det är inte därför jag är här.
Jag är här för att vara hos dig.
Tillåt dig att sörja. Kämpa inte emot det.
Jag kanske har lust att kämpa emot.
Alaska är död. Miles kommer inte tillbaka.
- Jag firar julafton med min lärare. - Var då i ilskan.
Tillåt dig att känna det du känner.
Enda chansen att ta sig till andra sidan är att gå igenom det.
Och jag går igenom det med er.
Då får ni sitta här länge.
Ingen fara. Jag ska ingenstans.
Det är okej.
Det är ingen fara.
Jag förstår inte varför han tog min vän.
- Jag saknar min vän. - Jag vet.
Släpp ut det, bara. Jag saknar henne också.
Ett stort Kanske. Jag gillar det.
Tillräckligt tvetydigt. Oräkneligt.
Lite magiskt. En jävligt bra metafor.
VÄLKOMNA TILLBAKA!
Så jag får inget enkelrum ändå?
- Tråkigt att göra dig besviken. - Du gör mig aldrig besviken.
Vi har funderat mycket på hur vi bäst ska minnas henne.
Så jag presenterar stolt Alaska Youngs minnesbänk.
Alaska älskade att läsa.
Så kanske, när våren kommer -
- kommer andra elever att sitta på hennes bänk och läsa och drömma.
Fick hon en jävla bänk? Hon skulle ha avskytt den!
Ge henne nåt hon skulle ha gillat, då.
Äckligt vin och pretentiösa metaforer?
Jag vet inte. Vad sägs om ett hyss?
Ja! Det är jättebra. Ett minneshyss.
Alaska Youngs minneshyss.
Hon hade en idé som hon sparade till sista året.
Hon kom aldrig förbi planeringsstadiet, men det var bra.
Om det utförs rätt blir det mer än bra.
Men det kräver fler än oss.
Vi behöver hela skolan. Och vi kan få mycket skäll.
- Jag är med. - Jag också.
- Låt oss skriva historia.
TALARDAGEN
Jag kan inte ge dig mer gratisgrejer. Chefen blev sur.
- Jag vill inte ha godis. - Vad vill du ha?
Jag vill ha dig.
- Hej. - Sara, jag behöver dig.
- Snälla, sluta. - Vad? Nej, inte på det sättet.
Vad är det?
Herregud, ta på dig en tröja! Din alabasterhud bländar mig.
- Vad gäller saken, Chip? - Nåt större än oss alla.
Okej.
- Miles? Vad har hänt? - Hej!
Minns du när du begravde skolklockan på kyrkogården?
Culver Creeks bästa hyss någonsin? Ja.
Vad sägs om att delta i det nya bästa hysset?
Fortsätt.
Mr Starnes, Miles och jag representerar första årskursen -
- och vi har valt en talare till talardagen.
Underbart! Det är alltid en givande dag. Vem är det?
- En vän till Miles pappa. - Dr William Morse.
Han är professor i Florida och studerar tonåringars sexualitet.
- Så det ska vara kontroversiellt? - Nej, då.
Jag har träffat dr Morse. Han är intressant men inte kontroversiell.
Han studerar bara tonåringars förståelse för sex -
- och hur den ständigt förändras och växer.
Han är emot sex före äktenskapet.
Det låter très interessant.
Vad gäller tonåringars sexualitet är det viktigaste organet hjärnan.
Låt mig ringa honom.
Det här är dr Morse.
Välkomna, allihop! Det här är en historiskt viktig dag på skolan.
Den var vår grundare Phillip Gardens vision.
Han tyckte att ni som studenter och vi som institution -
- skulle ägna en eftermiddag om året åt att ta till oss röster utifrån.
I år har vi två framstående gäster.
Årskurs två har valt justitieombudsman Tim Harris.
Och årskurs ett har valt en lika fascinerande talare -
- om än inte lika punktlig, verkar det som.
Där har vi honom, årskurs etts talare.
Dr William Morse är professor i psykologi i Florida.
- En högt respekterad forskare. - Han pratar om dig.
- Le. - Den här kliar.
Han ska tala om ett intressant ämne. - Välkommen, dr William Morse!
- Välkommen. - Tack.
Har vi kollat om han kan läsa?
God eftermiddag.
Jag är här idag för att prata om -
- det fascinerande ämnet tonårssexualitet.
Jag forskar i ämnet sexuell lingvistik.
I synnerhet hur unga människor pratar om sex och relaterade frågor.
I dagens värld har pojkar större tendens att objektifiera flickor -
- än tvärtom.
Pojkar säger till varandra att "den och den har pigga bröst".
Flickor säger snarare att pojken är "gullig".
En term som beskriver både känslomässiga och fysiska attribut.
Effekten blir att flickor görs till objekt...
- ...medan pojkarna är människor. - Doktorn!
Ni är så het! Jag önskar att ni teg och tog av er alla kläderna!
Tack. Det som just hände är en mycket intressant fallstudie.
En kvinna som objektifierar mig, en man.
Det är så ovanligt att jag antar att ni skämtade.
Hon skämtar inte! Ta av er alla era kläder!
- Gör det, snygging! - Ja, gullet!
Det är viktigt att underminera det patriarkala paradigmet.
Jag antar att det här är ett sätt.
Okej...
Det här är för Alaska Young!
Ja, Tjockis!
Det här är för Alaska Young!
Det här är för Alaska!
Herregud!
Okej...
Okej, det räcker. Dr Morse...
Nu räcker det, dr Morse!
Lämna skolans område omedelbart!
Sluta! Det här är helt emot reglerna!
Jag har inte godkänt nåt sånt här!
Nu räcker det! Okej...
Det var oväntat.
Det är inte roligt. Nu har vi andra årskursens talare.
Justitieombudsman Tim Harris! Varsågod!
Mr Martin! Mr Halter! Ni är inte lite fräcka, ni.
Det kan bara bevisas att vi bjöd in en person -
- som vi antog var expert på sexuellt uttryck -
- men som visade sig uttrycka sexualiteten sakkunnigt.
Just precis.
- Jag är inte arg. - Inte?
Gör aldrig nåt sånt igen. Men herregud...
"Underminera det patriarkala paradigmet?"
Det var som om hon hade skrivit talet själv.
Ljudet är obekant, men jag tror att vi just hörde Örnen skratta.
- Mirakel sker. - Bästa hysset någonsin.
- Det var så roligt! - Det var grymt!
Gus kan dansa!
Jag kom hit för att söka efter ett stort Kanske.
Efter riktiga vänner och mer än ett obetydligt liv.
Vad gör du?
Jag skriver äntligen uppsatsen till Hyde.
Hon sa att jag kanske skulle bli författare.
Så det första jag skriver ska handla om henne.
Förlåt att jag avbryter, men vi har en sak till kvar att göra.
Innan jag kom hit var mina enda vänner de dödas sista ord.
Som William McKinley, den tredje mördade amerikanske presidenten.
Han levde i flera dagar efter att ha blivit skjuten.
Mot slutet grät hans fru och skrek: "Jag vill också gå bort."
Med sina sista krafter vände sig McKinley till sin fru och sa:
"Vi ska alla gå bort."
Och sen gick Alaska bort.
För att jag gjorde fel, och Översten också.
Vi lät henne åka och glida oss ur händerna.
Vi kommer alltid att leva med det vi gjorde och inte gjorde den dagen.
Om vi bara kunde se den eviga tråden av konsekvenser-
- som kommer ur våra obetydligaste handlingar.
Men vi kan inte veta bättre förrän det är meningslöst att veta bättre.
Först tänkte jag att hon bara var död. Bara mörker.
Bara en kropp som blir uppäten av insekter.
Ibland tänker jag att livet efter detta är nåt vi har hittat på-
- för att göra vår tid i labyrinten uthärdlig, men det här ger mig hopp:
Om man tar Alaskas genuppsättning och tillsätter hennes erfarenheter-
-och förhållanden till andra-
- och sen hennes kropps storlek och form, får man inte henne.
Det finns nåt helt annat.
Det finns en del av henne som är större än summan av delarna.
Och den delen måste ta vägen nånstans.
För när energi väl har skapats förstörs den aldrig.
Om Alaska tog sitt liv är det hoppet jag önskar att jag kunde ha gett.
Att förstå att man kan överleva vad som helst i livet.
För vi är så oförstörbara som vi tror oss vara.
Så jag vet att hon förlåter mig, precis som jag förlåter henne.
Vi kan inte födas och dö.
Vi kan bara ändra form och storlek och uppenbarelse.
Jag kan så många sista ord, men får aldrig veta vad hennes var.
Jag får aldrig veta vad hon tänkte de sista minuterna.
Jag får aldrig veta om hon lämnade oss med flit.
Men att inte veta hindrar mig inte från att bry mig.
Vi måste se så jävla töntiga ut.
Alaskas sista ord till mig var: "Fortsättning följer."
Och hon hade rätt. Jag måste fortsätta.
Jag väljer labyrinten.
Även om det inte finns nån utväg. Även om vi alla går bort.
Även om allt löses upp.
- Hej! - God morgon!
TILL MINNE AV ALASKA YOUNG
Jag kommer alltid att älska Alaska Young-
- min lömska granne med hela mitt lömska hjärta.
Thomas Edisons sista ord var: "Det är väldigt vackert där borta."
Jag vet inte var "där" är, men jag tror att det är nånstans.
Och jag hoppas att det är vackert.
SLUT
Text: Åsa Tålig www.sdimedia.com